Kammerat, kan du undvære en skilling...
Halløj, kan du undvære en skilling og gøre en medborger mæt?
- Statslotteriet, señor? - Smut. Jeg køber ikke lotterikuponer.
Hovedgevinsten er på 4.000 pesos.
Væk med dig, lille tigger.
Hele kuponen koster kun 4 pesos. Den vinder helt sikkert.
Jeg har ikke 4 pesos.
Køb en fjerdedel af kuponen for 1 sølv-peso.
Hvis du ikke lader mig være, smider jeg vandet i hovedet på dig.
Så en tiendedel af kuponen for 40...
Señor, køb en tyvendedel. Det koster kun 20 centavos.
Hør, señor, læg tallene sammen. Det giver 13.
Kan man købe et bedre nummer? Det er en sikker vinder.
- Hvornår er udtrækningen? - Om tre uger.
Giv mig en tyvendedel, så jeg slipper for dit grimme fjæs.
Kom igen en anden gang.
Jeg har altid vinderne, de gode numre. Held og lykke.
Tretten.
Undskyld.
En cigaret?
Tak.
- Det er varmt. - Ja.
Sikke en by, denne Tampico.
Ja.
Hvis jeg fik et job, som gav nok til at købe en rejse...
så rystede jeg byens støv af fødderne i en fart.
Hvis jeg var indfødt, så tog jeg noget skocreme...
og så ville forretningen køre. Det må hvide bare ikke.
Vi må sidde på en bænk og sulte halvt ihjel.
Vi kan tigge fra andre hvide eller endda stjæle.
Men prøver vi at pudse sko offentligt...
eller sælger limonade fra en spand, så har man ikke en chance.
Vi kan ikke få job hos en anden amerikaner.
Ja, og de indfødte vil forfølge en og forpeste ens liv.
- Sikke en by at være flad i. - Er det ikke sådan overalt?
Kan du undvære en skilling og gøre en medborger mæt?
Halløj, hr.
Kan du undvære en skilling til en medborger?
Mage til uforskammethed.
Jeg gav dig penge tidligere i dag.
Da jeg fik poleret mine sko, gav jeg dig flere.
Nu prøver du en gang til.
Gør mig en tjeneste. Prøv også at spørge andre.
- Det er ved at være trættende. - Undskyld. Jeg vidste ikke, det var Dem.
Jeg så ikke på Deres ansigt, kun hænderne og pengene, De gav mig.
Undskyld. Jeg lover, jeg lader Dem være i fred fremover.
Dette er det sidste, du får fra mig.
For at sikre mig, at du holder dit løfte, har du her endnu en peso.
- Mange tak. - Men fra nu af...
skal du klare dig igennem livet uden min hjælp.
Halløj, giv en skilling, så en medborger får en bid mad.
Du får ikke en rød reje.
Hvis du vil have penge, vil jeg give dig et job.
- Hvad stikker der under? - Intet.
Jeg har et job til dig. Det er hårdt, men med god løn.
- Har du prøvet at slå en teltlejr op? - Ja.
Færgen sejler snart, og en af mine mænd mangler.
Jeg ved ikke, hvad der er hændt ham. Han er nok døddrukken.
- Hvad er lønnen? - 8 dollars om dagen.
Stå ikke bare der. Tag en beslutning, færgen venter ikke.
- Jeg er med. - Kom så.
- Goddag. - Goddag.
Godt, mænd, gå om bord.
Flyt den over mod dig.
Hvad er der med jer to? Kan I ikke klare det?
Der er 54 grader i skyggen og ingen skygge på dækket.
Tænk på jer selv som et par millionærer i jeres eget, private dampbad.
Jo før vi er færdige...
jo før kan vi være tilbage i byen og drikke kolde øl.
Hvis vi er færdige inden to uger, får I en bonus.
Det fortjener vi også, når vi arbejder 16-18 timer om dagen.
Nu ikke sådan et tudefjæs. Hvad vil I have?
Jeg betaler en god hyre og uddeler bonus.
Hvad med vores løn og hvornår får vi den?
- Jeg har ikke set skyggen af løn. - I skal nok få betaling...
I får den, når vi vender tilbage til Tampico.
Hvad vil I også med penge herude, hvor man kun kan spille og tabe dem?
I bliver betalt, så snart vi går af færgen.
Agenten skulle være her med pengene.
Hvad kan der være sket?
Bare rolig. Jeg tager hen på kontoret og henter pengene.
I bliver her.
Har De noget imod, hvis et par af os kommer med?
Stoler I ikke på mig? Tror I, jeg stikker af?
Det tror jeg ikke, De ville gøre.
Jeg har ikke en øre på mig, jeg kan ikke engang købe et glas øl.
I to kan møde mig ovre på Cantina Madrid.
Klokken er 14.15, jeg kommer senest kl. 15.
Pat McCormick. Han kommer her af og til.
Men ikke for nyligt.
Pat McCormick? Hvad er der med ham?
- Han skulle møde os her. - Skylder han jer penge?
Hvor længe har I i grunden været i Tampico?
Hvad har det at sige?
Kun udlændinge og sløve padder falder for McCormicks tricks.
Hvad mener du?
Han hyrer dumme fyre som jer til at arbejde for sig.
Når lønningsdagen kommer, fordufter han.
Hvor meget har vi tilbage af de 10 dollars, han gav os, Dobbsie?
- 2,50 dollars. - Det er ikke nok til én seng.
Jeg kender et sted fyldt med rotter, skorpioner og kakerlakker.
Hytten koster kun 50 centavos pr. nat.
Tag en mere...
...småjobs er umulige at finde.
Gaderne er fulde af mænd...
der har rundsave på albuerne.
Guld i Mexico? Det er der. Ikke 10 dages rejse herfra med tog.
Bjerget venter på den rette fyr til at opdage og indkræve dets skat.
Spørgsmålet er: Er du den rette fyr?
Der er langt mellem de sande guldgruber. De er svære at finde.
Sig mig en ting. Hvorfor koster guld over 20 dollars pr. 28 gram?
- Fordi det er sjældent, velsagtens. - Ettusinde mænd leder efter guld.
Efter et halvt år er én af dem heldig. En ud af tusinde.
Fundet repræsenterer ikke alene hans eget arbejde, men også de 999 andres.
Det er 6.000 måneder, 500 år...
hvor de roder rundt i bjergene, sultne og tørstige.
Guldet er så meget værd på grund af det arbejde, det krævede at finde det.
- Sådan har jeg aldrig set det. - Det er den eneste forklaring.
Guld kan ikke bruges til andet end smykker og guldtænder.
Guld er noget djævelsk noget.
Man starter med at sige til sig selv, man er tilfreds med for 25.000 dollars.
Så hjælpe mig Gud og alt det. Et fint løfte.
Efter nogle måneders sved og svimmelhed, kun lidt mad og ingen fund...
går man ned på 15.000, derefter 10.000.
Til sidst siger man: "Gud, lad mig finde for 5.000 dollars...
"så vil jeg aldrig bede om noget resten af mit liv."
5.000 dollars er mange penge.
Her på stedet lyder det af meget.
Hvis man gør det store fund, kan de ikke trække en væk.
End ikke døden forhindrer en i at tilføje 10.000 eller mere.
10.000, så er det 25.000. 25.000, så er det 50.000.
50.000,100.000. Rouletten kører.
Én gang til. Altid lige én gang til.
Sådan bliver det ikke med mig. Det sværger jeg.
Jeg nøjes med det, jeg drager af sted efter.
Om der så stadig er for 500.000 dollars...
der bare venter på at blive samlet op.
Jeg har gravet i Alaska, Canada og Colorado.
Jeg var i Britisk Honduras, jeg tjente til billetten hjem...
og næsten nok til at kurere mig for den feber, jeg fik.
Jeg har gravet i Alaska og Australien. Faktisk over hele verden.
Ja. Jeg ved, hvad guld gør ved mænds sjæl.
Du taler, som om du på et tidspunkt ramte plet, du gamle.
Hvad siger du?
Hvad laver du så herinde uden noget på lommen?
Det er guld. Det er det, det gør ved os.
Jeg har aldrig hørt om en guldgraver, der døde rig.
Den første formue forsvinder, når de vil skabe den næste.
Jeg er ingen undtagelse.
Jeg er måske nok et afgnavet, gammelt ben nu, men tro ikke, ånden er væk.
Jeg er klar til at svinge hakken, hvis nogen vil dele udgifterne.
Jeg drog hellere af sted alene. Det er bedst.
Man skal kunne klare ensomheden. Nogle bliver skøre af det.
Det er farligt at have en partner. Mord er den evige trussel.
Partnere, der beskylder hinanden for alt muligt.
Så længe de intet finder, holder broderskabet.
Men når guldbjergene begynder at vokse, begynder problemerne.
Sådan nogle problemer ville jeg gerne have.
Jeg tror, jeg vil sove...
og drømme om guldbjerge...
der vokser og vokser.
Tror du på det, den gamle mand...
som plaprede løs på Oso Negro...
sagde forleden aften...
om guld, der ændrer en mands sjæl, så han ikke længere er den samme...
som før han fandt det?
Det afhænger vel af manden.
Det mener jeg også.
Guld bærer ikke på en forbandelse.
Det afhænger af, om fyren, der finder det, er den rette fyr.
Jeg ser sådan på det...
at guld både kan være en velsignelse og en forbandelse.
Se, hvem der kommer ud fra Hotel Bristol.
Er det Pat McCormick, eller ser jeg syner?
Det er ham.
- Lad os tage ham. - Lad os tage ham grundigt.
Skal vi to ikke gå hen og købe noget til mig?
Jeg kunne bruge et par nye sko.
Hej med jer. Det er dejligt at se jer.
- Hr. Dobbs og hr. Curtin, señorita... - López.
López. I to skal have en drink med mig.
Jeg skal tale forretninger med disse herrer.
Gå over på hotellet og vent. Det varer ikke længe.
Godt.
Lad os tage en drink. Hvor har I været?
Jeg har ledt efter jer overalt.
Tre whisky.
Jeg vil have en brandy, trestjernet.
- To brandyer. - Whisky er godt nok til mig.
I undrer jer sikkert over, hvad der er blevet af jeres penge.
Sandheden er, at jeg heller ikke har fået løn for den opgave.
Hvis jeg havde pengene, fik I dem straks. I kommer med på næste opgave.
Den er klar på mandag, og vi kan tage af sted fredag.
Må I få skidt i øjet.
Vi vil have vores penge. Lige på stedet.
- Men som jeg lige sagde... - Du må hellere betale.
Hør her, hvad vi gør. I får 25 procent.
Jeg kan nok gå op på 30.
Så får I resten i næste uge?
Ellers tak. Lige nu og her.
Hver en øre, ellers skal du bæres ud herfra.
Lad os nu vedblive at være venner. En drink til?
To brandyer til. Sæt flasken på disken.
Hvis du vil drikke os fulde...
Nej, jeg vil bare invitere jer på en drink i al venskabelighed.
- Jeg er færdig, drenge. - Giv os vores penge.
Ja, giv os vores penge.
Jeg kan intet se.
50 dollars. 100 dollars.
200 dollars.
300 dollars.
- Det var det, ikke sandt, Curt? - Jo.
Lad os smutte, inden ordensmagten kommer.
Her er for drikkevarer og brugen af din cantina.
- Ved du hvad, Curt? - Hvad?
Vi er ikke særlig smarte, sådan at vente på arbejde i Tampico.
Pengene bliver færre hver dag...
og snart er vi tilbage, hvor vi var...
vi prøver at slå folk for penge og sover i godsvogne.
Det er sandt. Har du nogle ideer?
Den gamle mand i Oso Negro fik mig til at tænke.
På hvad?
Hvorfor ikke prøve at grave guld?
Det er ikke værre end at vente på den store chance...
og dette er landet, hvor guldklumperne bare venter på...
at man graver dem op af jorden og laver dem til skinnende mønter...
eller ringe og halskæder til smukke damer.
Det er også meget billigere at sove udenfor end her i Tampico.
Penge rækker længere.
Jo længere de rækker, jo bedre chancer har vi for at grave noget op.
Vi skal godt nok købe udstyr.
Hakker og spader, gryder og æsler. Hvad mon det vil koste?
- Det ved den gamle mand nok. - Ja, han må have nogle tips.
Han er for gammel til at tage med. Vi skal bære ham på ryggen.
Det ved man aldrig med de gamle fyre.
Nogle gange er det overraskende, hvad de kan holde til.
Jeg ved ikke, hvordan guld i jorden ser ud.
Jeg har kun set det i smykkeforretninger og folks munde.
Kender du noget til guldgraveri?
Det er i grunden ikke meget.
Vi får helt sikkert brug for en erfaren fyr som ham den gamle.
Lad os opsøge ham med det samme.
Om jeg vil med? Sikke et spørgsmål. Selvfølgelig.
Jeg har bare ventet på, at nogen ville spørge mig.
Leder I efter guld? Jeg står til tjeneste.
Jeg har 300 dollars i banken. De 200 af dem er lige til at investere.
Det er mine sidste penge. Når de er væk, er jeg også.
Man skal være villig til at løbe en risiko.
Hvor meget har I at investere i det?
Jeg har 150 dollars, og det har Curtin også.
500 dollars er ikke nok til at købe udstyr, våben og fornødenheder for.
Hvad skal vi med våben?
Mad er én ting, røvere en anden.
Vi skal til røvernes land. Vi skal bruge i alt 600 dollars.
- Så meget? - Kan I ikke skrabe mere sammen?
lkke en rød øre.
Giv mig mine penge, señor!
Mine 10 procent for at sælge vindersedlen.
Kom væk med dig.
Kom nu. Hvem der end trækker vindernummeret...
giver en gave til sælgeren...
Jeg køber ikke flere kuponer!
Hvis ikke, bliver du forfulgt af uheld resten af livet.
Hvad? Et øjeblik. Hvad var det første, du sagde?
Han prøver at fortælle dig, at han solgte dig vinderkuponen.
Et øjeblik.
Er det den her, du mener?
- Sagde du vinderen? - Præmien er på 200 pesos.
Hvor?
- Det er mit tal. - Ja.
Se engang det store, fede, trykte tal.
Sådan noget kan farmand lide. 200 pesos.
Velkommen, mine søde, små skejser.
Her, min søn, har du en gave med min velsignelse.
Vil du ikke berøre den hånd, der købte kuponen?
- Tillykke. - Selv tillykke.
Du får lige så meget ud af dette, som jeg gør.
Hvordan ser du det?
Sagde han ikke, vi skulle bruge 600? Er det ikke, hvad vi har nu?
- Jo, men... - Men hvad?
- Hvorfor hjælper du mig? - Det her gælder alt eller intet.
Hvis vi finder noget, tænder vi cigarer med 100-dollarsedler.
Hvis ikke, kan forskellen på, hvad du og jeg giver...
ikke holde mig fra at gøre det, jeg lavede i eftermiddags:
Jeg polerer bænke med min buksebag.
Sæt hende der, partner.
Vi køber æsler hos Perla og drager mod nordvest, væk fra jernbanen.
Vi skal ikke lede nær jernbanen...
eller nær andre slags veje...
for ingeniørerne undersøger hver en kvadratmeter jord omkring vejene...
mens de bygger dem.
Vi skal langt væk fra jernbanen...
hvor hverken vurderingsmænd eller andre guldgravere har været før.
Det bedste sted at tage hen...
er, hvor lønnede folk ikke vil tage hen, fordi de sætter livet på spil.
Jeg fik tre af dem! Hvor mange fik du?
- Et par stykker. - Jeg har flere end dig.
Jeg har tre. Pænt skudt.
Det pistolhul er fem centimeter fra mit hovede.
Kuglerne fløj godt nok tæt og hurtigt herinde.
Det lød som en hel bisværm.
Røveren med den gyldne hat havde jeg godt nok et godt øje til.
Toget hoppede, og jeg missede. Gid jeg havde ramt.
Stor sten på skinnerne, toget stopper.
Banditter blev overrasket, for soldater på toget ventede på dem.
Ikke mange passagerer døde.
Her er vi på vej hen.
Man kan hverken se bjerge, sump eller ørken.
Det er, fordi korttegnerne ikke ved det.
Når vi er der, åbner vi øjnene og ser os omkring.
Vi skal også pudse næserne. Jeg har faktisk kendt en fyr...
der kunne lugte guld, som et æsel kan lugte vand.
Hvad går det ud på?
Vi skal ind på et meget vildt og farligt område.
Vi skal igennem jungler...
og bestige bjerge så høje, at de rækker over skyerne.
Tigre så stærke, at de kan klatre i træer med æsler i gabet. Godt.
Det er godt at høre sådan nogle historier, for så har kun få mennesker været der.
Lad os komme af sted.
Hvis der er guld i de bjerge, hvor længe har det så været der?
Millioner af år, mon ikke?
Hvorfor har vi så travlt?
Et par dage fra eller til gør ingen forskel.
Kan du huske, hvad du sagde i Tampico...
om at skulle have den gamle mand på ryggen?
Dengang troede jeg, han var et normalt menneske...
ikke delvis ged.
Se ham lige klatre.
Jeg forstår slet ikke, at han kan være i solen hele dagen uden vand.
Måske er han også delvis kamel.
Anede jeg, hvad guldgraveri ville sige...
var jeg blevet i Tampico og havde ventet på et andet job.
- Hvad er der? - Se.
Se alt det glimmer. Det er endda gult, som...
Guld.
Kom tilbage, vi har fundet noget!
Se, Curt, der er en åre her i denne klippe.
Se her. Se, det er overalt.
Hvad skulle det ellers være?
Kun guld kan skinne og glimte sådan her.
Vi har fundet det, Curt.
Det ser ud til...
at vi er blevet rige.
Se, det er overalt.
- Vi har fundet en... - Moderåre.
- Det er rigtigt. - Howard!
Kom her. Se.
Se denne sten her. Den er fuld af guld. Guldårer.
Det her kan ikke engang give os salt til vores æg.
Er det ikke guld?
Svovlkis. Det er snydeguld.
Der er også masser af de ægte varer her.
Vi er gået hen over det fire-fem gange.
Der var et sted i går, som så rigt ud, men vandet...
til vask af sandet lå 17 km væk.
De andre steder var der ikke guld nok til at betale en dagløn.
Næste gang, I rammer en åre, så råb på mig...
inden I pjasker vand ud over det hele. Vand er kostbart.
Nogle gange er det mere kostbart end guld.
Æsel.
- Hvad er der? - Det ligner en nordre.
En "nordre"? Hvad er det?
Stormene, der kommer nordfra på denne årstid...
når de er værst, står ørkenlandet her ligefrem på bagbenene!
Der er kun et par kilometer af de tykke sager her.
Vi er snart ude af dalen.
Hvad siger I til nogle bønner?
Vil du have nogle bønner?
Vi skal igennem et hårdt område i morgen. Spis hellere nogle bønner.
Ved du, hvad jeg synes?
Jeg synes, vi bør give op...
efterlade al udstyret...
lade det hele ligge.
Tage tilbage til civilisationen.
Hvad siger du da? Tage tilbage? Sig det til min bedstemor!
Jeg har to elegante partnere, der går i panik ved lidt regn...
og gemmer sig i skabet, når det tordner.
Sådan nogle dygtige guldgravere.
To skohandlere, der læser om guldgraveri...
i Midnatssolens Land, syd for grænsen eller vest for Rocky Mountains.
Luk spalten, eller jeg tværer dig ud!
Kast den bare. Hvis du gør det, kommer du ikke herfra i live.
Uden min hjælp går I to til grunde som et par rotter herude.
Lad ham være. Kan du ikke se, den gamle mand er tosset?
Er jeg tosset? Lad mig sige jer noget, mine fine partnere.
I to kan ikke sammenlignes med noget. I er dummere end det dummeste æsel.
Se på jer selv.
Har I nogensinde set sådan nogle fjogede eksemplarer?
I er så dumme...
at I ikke kan se de rigdomme, I træder på med jeres egne fødder.
I tror vist, I finder klumper af omsmeltet guld.
Så meget er der ikke. Her skal vi ikke grave.
Det kommer længere oppe fra. Deroppe.
Der skal vi op.
- Er det det? - Det er det nemlig.
Jeg mener, guld.
Det ser ikke ud, som jeg troede.
- Det ligner nærmest sand. - Ja. Det er næsten som sand.
Det glitrer ikke. Det troede jeg.
Det gør det, når det bliver renset af en anden.
Vi skal udvinde det og tage det med dertil.
Guld er ikke sten i en flodseng. Det kalder ikke på os.
Man skal vide, hvordan det ser ud.
Man skal ikke kun finde det.
Man skal kunne kilde hende, så hun sprudler af grin.
Ja, her er masser. Det lønner sig.
- Hvor meget? - Omkring et halvt kilo pr. ton.
- Det er 20 dollars pr. 30 gram. - Hvor mange ton ugentligt?
Det afhænger af indsatsen.
Vi må hellere slå lejr nede ad bjerget.
Hvorfor, når vi skal grave her?
Kommer der nogen, kan vi måske bilde dem ind, vi er jægere.
- Kunne vi ikke bare søge om det? - Jo, men det betaler sig ikke.
Så stiller der straks en udsending fra et stort mineselskab...
med et papir på, at vi ikke har ret til at være her.
Hvordan føles det at være holdne mænd?
I starten vil tankene lække lidt...
indtil brædderne suger vand og lukker mellemrummene.
Jeg var godt nok blåøjet, da jeg tænkte på guldgraveri.
Jeg troede, det hele handlede om fundene.
Jeg troede, man skulle finde det, samle det op, pakke det...
og bære det til den nærmeste bank.
Du er ved at lære det. Snart kan jeg ikke lære dig en disse.
- Er tanken ved at være fuld? - Ja, helt op.
Åbn sluseporten.
Hvor meget tror du, der er nu?
For omkring 5.000 dollars, vil jeg tro.
Hvornår skal vi dele det?
Når I siger til.
Hvorfor dele det? Det ser jeg ingen grund til.
Vi tager jo tilbage sammen, når den tid kommer.
Hvorfor ikke vente, til vi får kontanter og så dele dem?
Jeg er ligeglad. Det må I afgøre.
Jeg synes, vi skal dele det undervejs.
Så har hver især ansvar for sit eget.
Det ville passe mig fint.
Jeg vil ikke have ansvaret for at passe på din skat.
Det har jeg ikke bedt dig om.
Nemlig. Du har aldrig bedt mig.
Jeg troede, jeg var den mest pålidelige af os tre.
Du?
Hvorfor?
Jeg sagde mest pålidelig. Hvad ærlighed angår, kan ingen udtale sig.
Jeg forstår dig ikke.
Forestil dig, at du skulle tage dig af varerne.
En dag er jeg langt herfra, og Curtin er på vej efter forsyninger.
Det er din chance for at pakke sagerne og efterlade os.
Kun en fyr, der inderst inde selv er tyv, kunne forestille sig sådan noget om mig.
Lige nu kunne det ikke betale sig...
men når bunken er vokset til 8 kilo, er sagen nok en anden.
Hvad med dig selv?
Jeg er ikke hurtigt til bens mere.
I er meget sejere, end da vi begyndte.
Når stakken er vokset stor og rigtig frister...
så løber jeg ikke halvt så stærkt.
I ville fange mig og hænge mig på ingen tid.
Derfor tror jeg, jeg er den mest troværdige.
Når man ser sådan på det, har du nok ret.
Det er nok en god ide...
at dele udbyttet i tre hver aften.
Så slipper du for det ansvar.
Fint.
Når vi har samlet en 5-6 kilo...
er det ubehageligt at bære rundt på.
Vi vil hver især skulle gemme vores andel for de andre.
Derefter skal vi være på konstant udkig efter, at gemmestedet ikke opdages.
Du har godt nok en beskidt, grim tankegang.
Ikke beskidt, min skat. Jeg kender bare til de tanker...
som sågar anstændige folk får, når der er guld på spil.
Godt.
Så deler vi det i tre.
Dobbs!
Howard, skynd dig at komme!
Han kommer til sig selv.
Lig stille, til du kommer til dig selv.
Hvad skete der?
Noget af minen styrtede sammen.
Jeg fik et gok i hovedet.
Ingen brækkede knogler?
Det tror jeg ikke.
- Hvem trak mig ud? - Det gjorde Curtin.
Jeg skylder dig mit liv, partner.
Glem det.
Hvad vil du gøre med dine hårdt tjente penge...
når vi tager ind og sælger guldet?
Jeg bliver ældre. Jeg kan stadig følge med...
når der skal tages fat, men jeg er ikke den samme længere.
Næste år, næste måned, næste uge, er jeg dæleme ikke længere den samme.
Jeg slår mig ned et roligt sted...
starter som isenkræmmer eller købmand...
og tilbringer resten af livet med at læse tegneserier og eventyr.
Ét er sikkert. Jeg graver ikke efter guld igen...
og spilder tid og penge på at finde en ny guldmine.
Hvad med dig? Hvad er dine planer?
Jeg tror, jeg vil købe jord og dyrke frugt. Måske ferskner.
Hvorfor skal det lige være ferskner?
En sommer, da jeg var barn...
arbejdede jeg som ferskenplukker i San Joaquin-dalen.
Det var virkelig sagen.
Vi var der i hundredvis, unge og gamle.
Hele familier arbejdede sammen.
Om aftenen efter dagens arbejde...
byggede vi store bål og sad omkring dem og sang til guitarmusik.
Nogle gange hele natten igennem.
Vi gik i seng, vågnede og sang, og lagde os til at sove igen.
Vi havde det alle vidunderligt.
Lige siden har jeg haft en trang til at dyrke frugt.
Det må være skønt at se ens egne træer få blade...
blomstre og bære frugt.
Man ser frugten vokse og blive moden og plukkeklar på grenene.
Hvad laver I?
Vi snakker om, hvad vi vil lave, når vi tager tilbage.
Jeg har planlagt det hele.
Fortæl os om det, Dobbsie.
Først et tyrkisk bad, hvor jeg vil svede og ligge i blød...
til jeg får alt snavs og skidt ud af systemet.
Så tager jeg til en skrædder og får mig noget nyt kluns.
Et dusin af det hele.
Så tager jeg på en fin café...
bestiller alt, der står på menukortet, og hvis det er dårligt...
eller måske ikke, vil jeg råbe af tjeneren...
og få ham til at tage det hele tilbage igen.
Hvad er det næste på programmet?
Ja, hvad mon?
Jeg ville hverken nævne eller tænke på kvinder.
Det er ikke godt for helbredet.
Du har nok ret, når man ser på fremtidsudsigterne.
Ved du hvad?
Vi burde aftale, hvor meget vi vil have, enes om...
at når vi har nået det, pakker vi og smutter.
- Hvad synes du, grænsen skulle være? - Måske 25.000 pr. snude.
25.000 dollars, det er jo småsager.
Hvad ville du sige?
I hvert fald 50.000. Jeg mener snarere 75.000.
Det ville tage os et år, hvis åren overhovedet holder så længe.
Hvad er et år fra eller til, når det er sådanne summer, vi taler om?
25.000 dollars er rigeligt, hvis I spørger mig.
Det holder resten af mit liv.
Ja, men du er gammel, jeg er ung.
Jeg skal bruge penge, mange penge.
25.000 dollars på én gang...
er mere, end jeg regnede med at få fingre i.
Småting.
Vi behøver ikke blive grådige svin.
Kalder du mig et svin?
Det ville faktisk ikke være urimeligt...
hvis jeg forlanger en halv gange mere, end du får.
Hvordan det?
Man kan jo ikke benægte, at jeg spyttede mest i kassen.
Det gjorde du, Dobbsie, og jeg vil da også betale dig tilbage.
I et civiliseret samfund får den største investor også størst udbytte, ikke sandt?
Det er noget, der taler for vildnisset.
Ikke at jeg vil kræve det, men det ville ikke være urimeligt af mig.
Næste gang du kalder mig svin, så husk...
hvad jeg kunne have gjort.
Det er nok klogt ikke at have penge imellem os.
Værsgo, Dobbs. Her er det, jeg skylder dig, med renter.
Jeg vil bare ikke kaldes et svin.
Du må ikke skræmme mig. Jeg giver dig en omgang.
Er vi ude på en måneskinstur?
Her er en tiger, jeg kiggede til æslerne.
- Og? - Hvad er der?
- Jeg vil lige se til æslerne. - Gør du bare det.
- Hvad er der? - Ikke noget.
Hvor er Dobbs?
Han vader rundt ude i mørket.
Han tager sig godt nok god tid.
Jeg vil lige kigge til ham.
Hvor er Curtin?
Han er derude et sted. Han sagde, han lige ville kigge.
Det er min tur, men jeg vil ikke...
hvis ikke du glemmer bekymringerne og går i seng.
Vi skal arbejde i morgen.
I får mig ikke sovende. Det kan I godt glemme.
Så dum er jeg ikke.
Den dag, I prøver at narre mig...
bliver dyr for jer begge.
Flere fornærmelser fra din side, og jeg giver dig en omgang.
Det er bedst for dig selv, hvis du ikke løber om hjørner med Fred C. Dobbs.
Du skulle se Dobbs. Han fabler løs med sig selv.
Der er noget, der går ham på, men gad vide hvad.
Han er ude på ballade.
"Vi løber tør for forsyninger, Dobbsie.
"Tager du ikke ind til landsbyen?"
Hvad bilder han sig ind, at give mig ordrer?
Hvad siger du, Dobbs?
- Ikke noget. - Pas hellere på.
Det er skidt, når man taler med sig selv.
Ja? Hvem skulle jeg ellers tale med?
I hvert fald ikke dig eller Curtin.
- I to er nogle fine partnere. - Hvad er der galt?
Spyt ud, det gør godt.
I to skal ikke tro, I kan føre mig bag lyset.
- Tag det roligt. - Jeg ved, hvad I er ude på.
Så ved du mere end jeg.
Hvorfor skal jeg drage til landsbyen og ikke en af jer to?
Tro ikke, jeg ikke har gennemskuet det. I har rottet jer sammen mod mig.
De to dage, jeg er væk...
vil give jer tid nok til at finde mit guld.
Hvis du frygter sådan noget...
kunne du vel tage guldet med dig?
Skulle jeg så løbe risikoen at blive røvet af banditter?
Støder du på banditter, er du alligevel på den.
De vil dræbe dig for at få dine sko.
Det var det. Nu er alt lysende klart.
Du håber, banditter får fat på mig.
De ville spare jer for en masse besvær, ikke også?
I ville heller ikke have noget på samvittigheden.
Godt, Dobbs, glem det.
Det tænkte jeg nok.
- Hvad vil du? - Op med hænderne.
Jeg burde pumpe dig fuld af bly.
Vil du fortælle, hvad det går ud på?
Du kommer ingen vegne med at spille dum.
Det må jeg sige.
- Det er altså der, du gemmer dit guld? - Hvad foregår der her?
Jeg er ved et tilfælde faldet over Dobbsies skat.
Ved et tilfælde? Hvorfor prøvede du at løsne den sten?
Der kravlede en gilaøgle ind under den.
Det må jeg nok indrømme.
Du forstår at ryste de gode historier ud af ærmet.
Godt, jeg lyver. Der er ikke nogen gilaøgle.
Lad mig se dig stikke hænderne derind og tage dit guld.
- Kom så. - Det skal jeg nok.
Men prøver du på noget...
Bare rolig. Jeg bliver lige her. Det her skal jeg se.
Ræk så ind og hent guldet.
Hvis ikke tror vi bare, du er en kujon, ikke også, Howard?
De slipper aldrig, når først de har fat, gør de vel, Howard?
Om man så skærer dem midt over, så bliver hovedet siddende.
Men offeret er ligeglad, for han er alligevel død.
- Er det ikke sandt, Howard? - Det tror jeg.
Hvorfor stikker du ikke hænderne derind og tager din skat?
Du er vel ikke bange...
efter alle de ting, du har påstået?
Vis os, du tør.
Jeg vil nødig tro, min partner har rygrad som en ål.
Jeg slår dig ihjel, din beskidte, griske...
Godt, Howard, jeg dækker ham.
Én forkert bevægelse fra dig, og jeg blæser knoppen af dig.
Howard, gider du vende stenen?
Det beredne politi er effektivt.
Ja. Banditter, siger du?
Ja, de havde åbenbart en diamantring...
perleøreringe, penge og en togbillet på sig...
hvorpå datoen for togrøveriet i Aguascalientes stod.
De har været her nogle dage, drukket, skudt...
Indbyggerne er bange for at gå ud af deres hytter.
Hvor fører de dem hen?
Til kirkegården.
De beredne arbejder ikke på den amerikanske måde.
De er måske ikke eksperter i fingeraftryk, men de kan følge et spor.
Dem kan man ikke gemme sig for.
De kender alle banditternes tricks.
Du kan bande på, at de sporer...
hver eneste medlem af banden, der overfaldt toget.
Det tager tid, måske måneder, men de gør det.
Der kommer ikke mange den vej.
Du er den første, jeg er stødt på længe.
Er det sandt?
- Det er hårdt terræn. - Ja.
Jeg hedder Cody.
Jeg er fra Texas.
- Hvad laver du? - Jeg er jæger.
- Professionel? - Ja.
Hvad jager du?
Tigre, alt af handelsværdi.
Hvor længe har du været i bjergene her?
Et par måneder.
Har du så set noget, der lignede jord af værdi?
Jeg har en fornemmelse af, at der er gode sager oppe i bjergene.
Nej, jeg kender landskabet her omkring.
Hvis der var guld, har jeg godt nok ikke set noget.
Her er ikke noget, der ligner guld.
Jeg kan se på et bjerg 8 km væk...
og sige, om der er 30 gram eller et helt skib fuldt.
Hvis du intet har fundet...
så skal jeg nok stikke din næse i det.
Der er masser af indikationer i den dal.
Jeg har konkluderet, at stenene er fra en ås...
der er udvasket af tropisk regn.
- Det siger du ikke. - Jo, det gør jeg.
Så meget for de banditter.
De mexicanere kan noget, når det drejer sig om lynjustits.
Når de beredne får fingrene i en kriminel...
ved de, hvad de skal. De giver ham en skovl og beder ham grave.
Når hullet er dybt nok...
beder de ham lægge skovlen, ryge en cigaret og bede en sidste bøn.
Fem minutter efter er han dækket af det jord, han gravede op.
Ja, det må man give dem.
Jeg mente, hvad jeg sagde om at tage med dig. Det er mine æsler.
Jeg er klar til at begynde, hvis jeg må komme med til din lejr.
Mange tak, men jeg rejser hellere alene.
Held og lykke.
Jeg gik udenom og blev på det hårde underlag, så man ikke kan se mine spor.
Hver gang, jeg kom til en top og så efter, var han stadig efter mig.
Det er nok kun et spørgsmål om tid, før han dukker op.
- Jeg synes, vi beder ham smutte. - Det ville da være dumt.
Han sidder bare og spiller uskyldig og indrapporterer os bagefter.
Hvis først de kommer, kan vi hverken blive eller tage vores sager med.
Der er ikke andet at gøre end at dræbe ham med det samme.
Ingen ulovligheder i bjergene.
Måske kan han lide at vandre. Det kan man ikke skyde ham for.
Hvis du skyder ham, rygtes det måske.
Vi behøver ikke nødvendigvis skyde ham.
Vi skubber ham ned fra en klippe og hævder, det var en ulykke.
Og hvem skal måske skubbe, dig?
Vi trækker lod.
Er du sikker på, han forfulgte dig?
- Helt afgjort. - Hvorfor?
Fordi han er lige der.
Kom over til bålet.
Jeg ved udmærket, at jeg er uønsket her.
Selv efter det, du sagde...
havde jeg alligevel lyst til at sludre med en amerikaner.
Hvad om du så finder nogen, der gider sludre?
Durango ligger tæt på.
Der har de en af de der amerikanske klubber.
Det er jeg ikke interesseret i.
Jeg har vigtigere ting at give mig til.
Det har vi også. Tag ikke fejl af det.
Det største problem er, at du er her.
Vi har ikke brug for dig.
Vi kan hverken bruge dig som kok eller opvasker.
Der er ingen ledige stillinger.
Hvis ikke det er tydeligt nok nu, så gør dig selv den tjeneste...
at pakke sammen og forsvinde i morgen tidlig.
Tag tilbage hvor du kom fra. Du har vores velsignelse.
Tak.
Værsgo. Tag bare. Vi lader ikke mænd dø af sult.
I aften er du vores gæst.
Men i morgen tidlig...
så pas på, vi ønsker ingen ubudne gæster, forstår du?
"Pas på hunden." Forstår du?
Jeg har anskaffet fem ræve og en løve, mens du var i landsbyen.
- Hvordan er bøflerne? - Ret gode.
- Hvor skød du dem? - Lige i øjnene.
Undskyld jeg blander mig, men her er intet, der er værd at jage.
Det tager ikke en uge for en jæger...
at tømme stedet inden for en radius af 8 kilometer.
Her er ikke meget at jage.
Derfor rejser vi også videre...
så vi kan lede efter noget bedre.
Ja, fremmede, du har helt ret. Her er magert.
Det tog os lidt tid at finde ud af.
Magert, siger du?
Det afhænger af, hvad man leder efter.
Vi leder efter vildt.
Det er god jord, hvis man jager andet.
Hvad kunne det være?
Guld.
Den var god.
Jeg fortalte dig da, at her ikke findes guld.
Hvis der var den mindste smule, havde jeg fundet det, tro mig.
Hvis du ikke har fundet guld her, er du ikke så klog, som du lader til at være.
Måske har du ret.
Hvem ved?
Vi har aldrig skænket guld en tanke. Jeg får en ide.
Jeg må hellere sove på det.
Jeg går til køjs.
Ja. Det gør jeg også.
Vi ses i morgen tidlig.
Jeg kan ikke regne den ud. Har han luret os eller hvad?
Uanset hvad, så virker han nu harmløs.
- Man skal ikke skue hunden på hårene. - Det er sandt.
Jeg beholder støvlerne på i nat.
Han kunne finde på at dræbe os, mens vi sover.
- Alt kan ske. Hør engang. - Ja?
I to går i seng, så holder jeg udkig et par timer.
Bagefter kan I to skiftes.
- Godt. Har du pistolen klar? - Ja. Den er lige her.
Godmorgen, min ven.
Hvor har du vand til kaffen fra?
- Jeg tog det fra gryden. - Så det gjorde du?
Vi tog ikke vandet med herud, så du kunne lave kaffe.
- Jeg vidste ikke, vand var så sparsomt. - Nu gør du.
Jeg fylder den op igen.
Hvad er der?
Jeg greb ham i at stjæle vores vand.
Næste gang lukker jeg det ud af dig gennem små, runde huller.
Jeg troede, jeg var blandt civiliserede mænd, der ville give mig vand.
Hvem er ikke civiliseret?
Jeg kunne gøre det samme for dig.
Det er ikke afgjort, hvem der ville vinde.
Denne gang vandt jeg.
Tak for opmærksomheden.
Var jeg dig, fremmede, ville jeg pakke og smutte, mens jeg kunne.
Jeg bliver lige her.
Buskadset og bjergene er frie, ikke sandt?
Jo. Det er sandt, hvem der end kommer først.
Det gælder jægere, men ikke guldgravere.
Medmindre de har fået registreret deres krav.
Hvem siger, noget skal registreres?
Hvad du end siger eller ikke siger, så graver jeg efter guld her i morgen.
Jeg ved, I kan pløkke mig når som helst...
men den risiko løber jeg gerne, med den indsats.
Lad os lægge kortene på bordet.
Som jeg ser det, kan I gøre en af tre ting:
I kan dræbe mig, jage mig væk eller betragte mig som partner.
Lad os overveje den første mulighed.
Der kan komme en ny fyr i morgen. Måske endda et dusin fyre.
Hvis I også dræber dem...
hvor langt vil I så gå? Tænk lidt over det.
I må heller ikke glemme, at ham, der trykker på aftrækkeren...
altid vil være i hænderne på de to andre.
Det eneste sikre er, at I alle trækker pistolerne frem...
og skyder løs samtidig, som en henrettelsespeloton.
Intet skal holde os fra at beskytte vores interesser.
Det er uklogt at dræbe mig.
Men det afgør I selvfølgelig selv.
Hvad angår anden mulighed...
jager I mig væk, så sladrer jeg måske om jer.
Så får vi ram på dig.
Vi finder dig, om vi så skal helt til Kina.
Min belønning er 25 procent af værdien af jeres fund.
Det ville være meget fristende.
Det er et stærkt argument, der slår første mulighed.
Det vil jeg ikke benægte.
Lad os nu se, hvad nummer tre kan tilbyde.
Tager I mig som partner, risikerer I ikke at miste noget.
Jeg beder ikke om en andel af jeres udbytte indtil nu, kun af det kommende.
Hvad siger I?
Gør det noget, vi lige taler det igennem alene, fremmede?
Slet ikke. Værsgo.
Jeg skal også lige se til mine æsler.
- Hvad synes I? - Vi kan ikke sende ham væk.
Han skal enten pløkkes eller gøres til partner.
F. C. Dobbs kan ikke lide at blive udnyttet.
Lad os pløkke ham.
Han fortalte hvordan, ikke?
Vi holder alle pistolerne op og plaffer løs.
Hvad får vi ud af at pløkke ham?
Så længe han ikke kræver andel i vores udbytte,
Det er i orden, jeg bliver udnyttet...
bare jeg ikke skal betale for det.
Hvem der end ellers kommer...
så er de også inviteret. Der er altid plads til en til.
Du siger noget. Det er der ingen tvivl om.
Men at dræbe...
- Hvad er der, huer det dig ikke? - Jo, det gør.
Lad flertallet afgøre det.
Hvad stemmer du på, partner?
For eller imod?
For.
Lad os gøre det hurtigt.
Det blev altså første mulighed?
Kig hellere ned ad bjerget der først.
Jeg kan ikke se, hvem det er. Det er nok soldater.
Nå, så det var altså din plan?
Jeg vidste, du var en stikker. Jeg vidste det fra starten af.
Du tager fejl. Vi bliver alle begravet.
Hvad er det?
Hvis det er det, jeg tror, så må Gud være med os.
Det er ikke soldater, men banditter. De vil have våben og kugler.
Nogle fra landsbyen har fortalt om den amerikanske jæger.
Nej, de ligner ikke soldater. Det er banditter.
Vi må hellere regne ud, hvordan vi forsvarer os selv.
Vi kan gemme os mellem stenene, men så mister vi æslerne og udstyret.
Det bedste er at slå fra sig.
Du har gode øjne. Bliv her og hold udkig...
og hold øje med deres bevægelser.
Du genner æslerne over i den tykning.
Dobbs, vi pakker alle vores ejendele sammen og smider dem i renden.
De går ind på stien nu.
- Hvor mange er de? - Omkring et dusin.
De er her om en times tid, så lad os spise.
Kom ned, min ven.
Howard, husker du manden med den gyldne hat?
Ja, manden fra togrøveriet.
De tror, at de, der var her, er draget videre.
Nogle tager ned ad bjerget igen, andre bliver her...
og har det som hovedkvarter for at plyndre landsbyerne.
Vi kunne fylde dem med bly.
- Få ram på så mange, vi kunne, i en fart. - Lad os lige vente lidt.
Vi er det beredne politi.
Politi til hest.
Hvis I er politi, hvor er jeres skilte så?
Skilte? Vi har ingen skilte.
Det har vi ikke brug for.
Jeg behøver sgu ikke vise dig et skilt.
Kom nu ikke for tæt på.
Vi vil ikke gøre dig noget.
Hvad om du prøvede at være lidt mere høflig?
Giv os din pistol, så lader vi dig være i fred.
Jeg skal selv bruge min pistol.
Smid det gamle jern herover.
Vi samler den op og går vores vej.
I skal bare smutte uden min pistol, og det i en fart.
Nuvel.
Du har misforstået, amigo.
Vi vil ikke bare have din pistol. Vi vil købe den.
Se, jeg har et guldur med en guldkæde...
lavet i dit eget hjemland.
Uret og kæden er mindst 200 pesos værd.
Jeg vil bytte det for din pistol.
Du må hellere tage imod det. Det er en god handel.
Behold dit ur, så beholder jeg min pistol.
Du vil beholde den, siger du? Vi får den ikke?
Jeg skal vise dig.
Kom nogen til skade?
Vi vandt vist den omgang.
- Ham med den gyldne hat, er det ikke... - Vi har set ham. Togrøveren.
- Måske fik de nok? - Jeg tvivler.
Når nu de ved, der er fire pistoler, vil de være mere beslutsomme.
- Hvad tror du, de finder på som det næste? - Aner det ikke. VI må bare vente og se.
Cody, er alt i orden?
Han er død.
Den gik lige igennem nakken.
En pistol færre.
Underligt, de kløver træ til at slå lejr.
Hvis de gør det, jeg tror, er det ikke underligt.
- Hvad mener du? - De bygger barrikader.
Det er et indianertrick.
De skubber dem foran sig. Man kan ikke se, hvor man skal skyde.
Jeg ville bytte min andel for et par håndgranater lige nu.
I må hellere finde jeres poster.
De stikker af.
- Hvad tror du? - Dit bud er lige så godt som mit.
Det kan jo være et trick til at lokke os frem.
Det tror jeg ikke. De er ikke gode nok skuespillere til sådan noget.
Halløj, partner. Heroppe.
Det her er lidt af et syn.
Beredent politi. Se dem lige. Jeg kunne kysse dem.
De må have hørt fra landsbyboerne, at der var banditter på vej herop.
Hvorfor venter de ikke her og slås?
De kender alle tricks.
Med os bagude og de beredne foran, har de ikke en chance.
Tag dem, grib dem, bind dem.
Tyg dem grundigt og spyt dem ikke ud. Synk.
Nej, hvor skønt.
Jeg var sandt at sige allerede ved at spise jord.
Gad vide, hvem han er.
Og om han har familie.
Hvad hvis han har?
Lad os se på hans ejendele.
Et par hundrede pesos.
Han hedder James Cody, og han er fra Dallas i Texas.
Der er også et brev fra Dallas. Det må være hans hjemby.
Det er nok hans pige.
Ikke dårlig.
"Kære Jim: Dit brev er lige ankommet.
"Det var en lettelse at høre fra dig efter så mange måneders...
"tavshed.
"Jeg er naturligvis klar over...
"at der ikke er mange postkasser at sende breve fra...
"derude i vildnisset."
Du må hellere læse det.
"Men det afholder mig ikke fra at bekymre mig om dig.
"Lille Jimmy har det godt, men han savner sin far lige så meget, som jeg gør.
"Han spørger hele tiden: 'Hvornår kommer far hjem? '
"Du siger, at hvis ikke du gør det store fund denne gang...
"så drager du aldrig ud mere.
"Du aner ikke, hvor meget mit hjerte glædes over...
"disse ord, hvis du virkelig mener det.
"Nu føler jeg mig fri til at fortælle dig...
"at jeg aldrig har ment, materielle goder...
"uanset hvor store, er den smerte værd, som disse lange adskillelser byder os.
"Landskabet er meget smukt i år.
"Det har været et perfekt forår. Varm regn og næsten ingen frost.
"Frugttræerne blomstrer.
"Den øvre plantage står næsten i flammer...
"og den lavtliggende ser ud som efter en snestorm.
"Alle ser frem til en stor høst.
"Jeg håber, du er tilbage til høsten.
"Jeg håber naturligvis, du endelig gør et stort fund.
"Det er på tide at opleve...
"heldet tilsmile dig.
"Men hvis ikke det gør...
"så husk at vi allerede har fundet livets sande værdier.
"For evigt din, Helen."
Vi må hellere grave et hul til ham.
Ja, det er ikke så godt. Ikke så godt som i går.
Ved I, hvad jeg tror? Det bliver mindre fra nu.
Vi har taget alt det guld, der er.
Hvor meget mon vi har fået indtil nu?
lkke så meget som vi stilede efter. Ikke 40.000 dollars.
Jeg vil gerne sænke min forudsigelse.
Vi har over 35.000 dollars per næse. Vi burde være meget taknemmelige.
Lad os pakke sammen og drage af sted.
Jo før, jo bedre, hvis I spørger mig.
Jeg vil ikke lade damen vente.
Det tager en uge at bryde minen og give bjerget sin form igen.
Give bjerget hvad?
Få hende til at se ud som før vi kom.
Hvad mener du?
Vi har såret hende. Det er vores pligt at hele hende.
Vi kan i det mindste takke for de rigdomme, hun har skænket os.
Hvis ikke I vil hjælpe, så gør jeg det alene.
Du taler om bjerget, som var det en kvinde.
Hun har været bedre mod mig end nogen anden kvinde.
Bare rolig, du gamle. Jeg skal nok hjælpe.
Det var vist det hele.
Hver mands æsel med ejendele er hans eget ansvar.
Kom.
Farvel, bjerg, og tak.
Ja, tak, bjerg.
Jeg har tænkt på hende.
Jeg mener Codys enke og drengen.
Ved du hvad?
Vi burde give dem en fjerdedel, som havde han været partner fra starten.
Hvad? En fjerdedel af vores udbytte?
- Nemlig. - Er du gal?
Var det ikke for ham, havde vi ikke forladt bjerget.
Spørg Howard.
Gribben var blevet fedet godt op af os.
Ja, det kunne lige så godt have været en af os.
Det var det ikke. Det er vores held og hans uheld.
Hvad I end gør, så giver jeg en fjerdedel.
Jeg har alligevel mere, end jeg har brug for. Halvdelen er rigeligt.
En fjerdedel? Ja.
I to må være blevet født under et vækkelsesmøde.
Vi har fået selskab.
Rolig, drenge.
Kaffe.
Giv ham noget tobak.
Vi giver dem vores tobak, de giver os deres, jeg forstår intet.
Hvorfor ryger vi ikke bare vores eget?
Tag noget og tak dem.
De ønsker noget.
Det tager dem noget tid at komme til sagen.
Det er ikke høfligt blandt indianere at frembuse med, hvad man ønsker.
Har de masser af tid?
Hans dreng faldt i vandet, de fiskede ham op.
- Han er ikke død, men er bevidstløs. - Surt.
Jeg tager et kig på ham.
Jeg er tilbage lidt senere. Inden i morgen tidlig.
Pas på mine ting, mens jeg er væk.
Tequila.
Kunstigt åndedræt og et par drengespejdertricks klarede den sag.
Det var vist mere chok end drukning.
Han havde ikke slugt meget vand. Han blev måske lammet ved dykningen.
Hvordan vidste de indianere i grunden, at vi var i nærheden?
De ved det bare, når man er tæt på deres landsbyer, jeg ved ikke hvordan.
Hvad er der?
Han insisterer på, vi tager med ham som hans gæster.
Sig, han skal glemme det. Han skylder os intet.
Hvis ikke han betaler sin gæld, bliver hans guder vrede.
Det er ikke morsomt.
Jeg er bange for, han er fast besluttet på, at vi skal med ham.
Det her klarer jeg.
Du kan ikke kæmpe dig ud af det her. Læg pistolerne.
Så får vi alle indianere i bjergene på nakken. De skalperer os på ingen tid.
Hvad sagde han?
Det var lige meget med jer, men jeg skulle tage med.
- Han vil have dig. - Det ser sådan ud.
Hvorfor tager du ikke med dem?
Bliv der et par dage, og så mødes vi i Durango. Vi venter der.
- Hvad med mit udbytte? - Du kan tage det med dig.
Hvis de finder ud af det, glemmer de måske, han er deres æresgæst.
Hvad skal jeg gøre? Smide det på jorden?
Vi kan godt tage det med os, så venter vi på dig i Durango.
Det er nok den eneste mulighed, vil jeg tro.
Det her husker du nok, næste gang du vil gøre en god gerning.
Når jeg har boet hos dem, giver de mig måske en hest.
Så er jeg en dag eller to bag jer.
Det er fint. Held og lykke, Howard.
Ja, al mulig held og lykke.
Vi bliver ensomme uden dig. Men som min søndagsskolelærer sagde:
"Man er nødt til at lære at sluge skuffelserne i dette triste liv."
Skynd dig og indhent os så.
Pas på indianerdamerne. De er efter sigende kloge.
Måske gifter en af squawerne sig med dig.
Det var da en ide. Jeg finder en smuk squaw og gifter mig med hende.
De er nemme at klæde på, brødføde og underholde. De brokker sig ikke.
Farvel, partnere.
Vi ses i Durango.
Er det ikke altid hans æsler, der ikke går på række...
smutter fra stien og smadrer oppakningen mod træer og klipper?
Gid de ville smutte langt nok væk til at falde ned i en kløft.
Hvorfor tilbød du også, at vi bar hans ejendele?
Det kunne han da sagtens selv klare.
Han vidste, hvad han gjorde, da han overlod os dem.
Ja, var det ikke bare sødt af ham?
Det nytter ikke noget, at vi hidser os op over den gamle.
Spar kræfterne til næste sti.
Her gør jeg holdt for natten.
Hvis du vil fortsætte, er det i orden, men tag hans æsler med.
De er ikke mit ansvar.
Det er tidligt. Vi kan nå 6-8 km længere inden natten.
Ingen har beordret dig til at blive. Du kan da bare tage videre.
Beordret mig?
Du?
Hvem beordrer nogen til noget?
Du taler, som om du er chefen.
Hvis du er, så lad os høre dig sige det.
Godt, hvis ikke du kan ride længere.
Hvem siger det? Du får mig til at le.
Jeg kan ride fire gange længere end dig.
Jeg vil bare ikke. Jeg kunne, hvis jeg ville, men jeg gider ikke.
Hvorfor råber du?
Vi har startet noget, og vi skal afslutte det, uanset hvad du synes.
Vi slår lejr her.
Gad vide, hvad den gamle mand laver nu.
Han spiser sikkert stegt fasan og drikker tequila.
Det er første dag, vi har måttet klare os uden ham.
Når vi vænner os til det, bliver det lettere.
Hvor langt væk tror du, jernbanen ligger?
- Ikke så langt som kragerne flyver. - Vi er ikke krager.
Vi kan nok nå passet om et par dage...
så er der vel 3-4 dage til jernbanen.
Hvis der altså ikke sker noget på vejen.
Hvad er så sjovt, Dobbsie?
Må jeg ikke le med?
Le med? Jo, da.
Det må du.
Kom så, ud med det. Hvad er så morsomt?
Jeg tænkte på det skuespil, den gamle nar opførte...
- da han overlod os sit udbytte. - Hvad mener du?
Han regnede med, vi ville slæbe for ham, gjorde han ikke?
- Vi skal vise ham. - Hvad tænker du på?
Kan du ikke se det? Alt sammen er vores.
Vi tager slet ikke til Durango. Slet ikke.
Jeg er slet ikke med.
Vær nu ikke så dum. Hvor pokker er du opvokset henne?
Nå, lad mig skære det ud i pap for dig...
vi tager hans udbytte, drager direkte mod nord og lader ham svede.
Det mener du ikke, vel? Du kan da ikke mene det, du siger.
Fred C. Dobbs siger ikke noget, han ikke mener.
Så længe jeg er her og kan gøre noget, rører du ikke den gamles ejendom.
Jeg ved, hvad du mener.
Du vil have det hele selv og udelukke mig.
Nej, jeg er på den gamles side, som jeg ville være på din, hvis ikke du var her.
Stop den prædiken. Det lyder bare fjollet herude i vildnisset.
Jeg ved, hvad du er for en.
Jeg har længe fundet dig fordægtig, og nu ved jeg, jeg havde ret.
- Fordægtig? - Du fortæller mig ikke alt.
Jeg har gennemskuet dig.
Du har længe villet af med mig ved først givne chance...
og begrave mig herude som en hund...
så du ikke alene kunne tage den gamle mands udbytte, men også mit.
Når du når sikkert frem til Durango, griner du højt...
mens du tænker på, hvor dumme vi andre var.
Hvis du laver én bevægelse mere, så trykker jeg af.
Op med hænderne. Kom så, op med dem.
Havde jeg ret, eller havde jeg ret?
Du og din søndagsskoletale om at beskytte andre menneskers ejendele.
Du. Rejs dig og tag det som en mand.
Kom så, rejs dig.
Slip.
- Nu er kortene anderledes fordelt. - Ja.
Hør så på mig...
Du tager fejl.
Jeg ville ikke et øjeblik røve dig eller gøre dig noget.
Som jeg sagde...
jeg vil kæmpe for dig og dit, som jeg kæmper for den gamle mand.
Hvis du mener det, så giv mig pistolen tilbage.
Min ven.
Som tingene ser ud, var det så ikke bedre, at vi skiltes i morgen eller i aften?
- Det ville lige passe dig, hvad? - Hvorfor mig?
Så du kunne falde mig i ryggen, snige dig op og skyde mig bagfra.
Godt, så rider jeg forrest.
Så du kan lægge dig i baghold på stien?
Hvis det var, havde jeg dræbt dig for længst.
Det er, fordi du er en kujon.
Du har ikke modet til at trykke på aftrækkeren, mens jeg ser dig i øjnene.
Hvis det er sådan, du tænker, må jeg binde dig hver aften.
Hør her. Lad os vædde.
3 gange 35 er 105.
Jeg vil vædde 105.000 dollars på, at du sover før mig.
Gå op foran toget.
Op med dig!
Kortene er igen fordelt anderledes. De bliver ikke blandet mere.
- Hvilke kort... - Jeg afslutter det her lige nu.
Jeg tager ikke længere mod ordre fra dig.
- Vil du dræbe mig? - Nej, ikke dræbe dig. Du tager fejl.
Jeg gør det for at redde mit eget liv, som du tager, hvis ikke jeg passer på.
- Den gamle mand finder dig. - Nå, så det gør han?
Den kan jeg også klare. Ved du, hvad jeg fortæller ham?
Jeg fortæller ham, du bandt mig til et træ og stak af med alle vores ejendele.
Så leder han efter dig og ikke mig.
Op. Gå. I dag skulle jeg marchere efter din pibe, nu marcherer du efter min.
- Hvorhen? - Til din begravelse.
Kom så, af sted.
Op. Er du søvnig?
Du sover snart. Dybt.
Måske dræbte jeg ham ikke.
Måske vaklede han rundt og faldt uden at være ramt.
Behold den, det er alligevel din.
Nej, de finder ham ikke.
I morgen tidlig graver jeg et hul til ham.
Dette bål...
giver ikke meget varme.
Samvittighed.
Sikke noget.
Hvis man tror, man har samvittighed, så dræber den en.
Men hvis man ikke tror, man har en...
hvad kan den så gøre ved en?
Jeg bliver dårlig af al den snak og mumlen om ingenting.
Jeg skulle måske bare lade ham være sådan.
Der er sikkert alligevel ingen, der finder ham.
Om en uge har musvågerne og myrerne alligevel gjort kål på ham.
Jeg ved ikke, hvad der går af mig. Var det virkelig en tiger?
Nej.
Hvis nu dens øjne er åbne og kigger på mig?
Jeg må hellere finde jernbanesporet i en fart.
Æsel.
Det er bedst ikke at begrave ham.
Det var rigtigt gjort, ja.
Jeg skulle nok have begravet hans tøj...
og have ladet ham ligge til myrerne og musvågerne.
Musvåger!
Hvis nogen ser dem cirkle over stedet, ved de, noget er dødt.
Musvågerne har ikke fundet ham endnu.
Der var jeg heldig.
Curtin!
Hvor er du?
Jeg må tage mig sammen. Jeg må ikke tabe besindelsen.
Én ting er sikkert, han er her ikke.
Jeg ved det. Tigeren.
Ja, det må være tigeren, der har trukket ham ind i sin hule.
Ja, snart vil ikke engang knoglerne være der til at sladre.
Som var det planlagt.
Jeg kom til mig selv midt om natten.
Min pistol lå på jorden ved siden af mig.
Han må have lagt den der, så det lignede selvmord.
Han ville sikkert komme tilbage om morgenen for at se, om jeg stadig åndede.
Jeg overvejede at vente på ham og hævne mig...
men i min tilstand kunne jeg nemt ramme ved siden af...
så jeg kravlede i stedet væk som en forgiftet hund.
- Helt rolig, du taler for meget. - Tænk ikke på mig.
Jeg skal nok komme mig, så jeg kan få ram på fyren.
Den fine hr. Dobbs er vist smuttet med vores ejendele og er på vej nordpå.
- Ja. - Vi kan ikke klandre ham særlig meget.
Hvad mener du?
Jeg mener, han er jo ikke en ægte morder.
Han er lige så ærlig som du og jeg, eller næsten.
Det var en fejl at lade jer to ud i vildnisset...
med mere end 100.000 dollars på jer.
Det er en enorm fristelse, kan du tro.
Han skød mig med koldt blod.
Da jeg lå ned, skød han mig igen, bare for at være sikker.
Hvis jeg var ung og derude med en af jer, blev jeg nok også fristet.
Jeg var nok ikke faldet for det, men jeg havde været fristet.
Sådan. Nu er du næsten så god som ny.
Lad os nu finde den tyv og få vores ejendele igen.
De giver mig en hest og kommer også og beskytter mig.
- Du skal ingen steder. - Siger hvem?
Du vil ikke kunne klare det hårde ridt.
- Du lader mig ikke sidde tilbage. - Se dig selv.
Du er svag som en killing. Jeg skal nok vogte vores interesser.
Jeg tager med.
Du tager vel med, så.
Æsel!
Har du nogle cigaretter?
Nej. Jeg har en smule tobak...
hvis det er godt nok.
Ingen papir at rulle det i?
Papir?
Værsgo.
- Skal du til Durango? - Ja.
Der skal jeg også hen.
Jeg skal sælge mine æsler.
Jeg skal skaffe nogle penge. Jeg har ikke en rød øre.
Tændstikker?
Penge? Vi mangler også penge.
Gør I? Jeg kunne bruge en god muldyrkusk...
måske to eller tre.
Hvor meget giver det?
To pesos.
Jeg kan selvfølgelig ikke betale jer forud...
jeg må vente, til jeg kommer til byen, så jeg kan få pengene.
Kender jeg dig?
Jeg tror, jeg kender dig.
Det tror jeg ikke.
- Er du alene? - Nej.
Jeg er ikke alene.
Et par venner er på vej til hest.
Ja, de kan være her når som helst.
Det var underligt.
En mand helt alene i banditternes land med en række æsler...
og hans venner kommer efter til hest.
Dine venner må være meget langt efter.
Pablo kan ikke se noget støv fra deres heste.
De kan være her når som helst.
Jeg ved, hvem du er. Du er fyren i hullet.
Ham, der ikke ville give os riflen.
Jeg har aldrig set dig før.
Hvad har du i taskerne?
- Det er vist huder. - Ja.
Det er det nemlig, huder.
De burde indbringe dig en hel del penge.
Ja.
Er du sikker på, du ikke vil med mig og hjælpe med æslerne?
Æsel.
Væk fra mit æsel.
Vi kan sælge æslerne for samme pris, som du vil kunne.
Væk fra mit æsel.
Det der kan du ikke skræmme en død lus med. Du kan kun skyde en af os...
og det ville være i orden. Det beredne politi er alligevel efter ham.
Hvad med din pistol?
- Den chance tager vi. - Gå tilbage.
- Skyderi. - En geværsalve. Sikkert en henrettelse.
- Dobbs er død. - Hvad?
- Banditterne fik ham. - Vores udbytte. Hvad med vores udbytte?
- Hvad? - Han siger, det er sikkert på hans kontor.
- Det er her ikke, Howard. - Helt rolig.
Hvad?
Han hørte banditterne tale, mens de ventede på at blive skudt.
De troede, det var sandsække gemt blandt huderne...
så de vejede mere, når Dobbs ville sælge dem.
Hvor er de?
De er i ruinerne udenfor byen. Kom!
Det ligner en nordre.
Grin bare, Curtin, nogen har drevet gæk med os...
om det så er Herren, skæbnen eller guderne...
hvem eller hvad det end var, så har vedkommende humor!
Guldet er vendt tilbage, hvor vi fandt det!
Denne spøg er ti måneders lidelser og hårdt arbejde værd.
Nå, Howard, hvad bliver mon det næste?
Jeg har mit på det tørre som medicinmand.
Jeg får 3 måltider om dagen eller 5...
jeg har tag over hovedet, kan få en drink nu og da.
Jeg bliver tilbedt, bespist og anset som ypperstepræst...
fordi jeg siger, hvad folk vil høre. Gode medicinmænd er født sådan.
Kom og besøg mig en dag.
Du tager hatten af, når du ser, hvor meget respekt jeg får.
I forgårs bad de mig udgøre deres lovgivningsmagt.
Hele deres lovgivningsmagt!
Hvad mon det betyder? Det er vist den højeste ære, man kan tildeles.
Ja, jeg har mit på det tørre resten af mit naturlige liv.
Hvad med dig? Hvad er dine planer?
Jeg aner det ikke.
Du er ung. Du har masser af tid til at skabe tre eller fire formuer.
Det værste er ikke så skidt, at det ikke er godt for noget.
Ikke engang halvt så skidt, som man tror til at begynde med.
Jeg er ikke værre stillet, end jeg var i Tampico.
Jeg har dog kun et par hundrede dollars ude at svømme.
Ikke meget, sammenlignet med det, Dobbs har mistet.
Er du på vej noget særligt sted hen?
Nej, det kan komme ud på ét.
Behold bare min andel af, hvad æslerne og huderne indbringer...
hvis du køber en billet til Dallas. Besøg Codys enke. Det er bedre end et brev.
Desuden er det juli og frugthøst.
Hvad siger du?
Det er en aftale.
Lad os komme videre.
- Farvel, Curtin. - Farvel. Howard.
- Held og lykke. - I lige måde.